Denne film er en fiktiv historie -
- baseret på et virkeligt, uopklaret mysterium.
Navne, personer og motiver samt visse afgørende begivenheder -
- er opdigtede.
MAJ 1936
ANDEN VALGRUNDE
Stedet er Paris.
Stemmerne tælles op, og resultaterne offentliggøres.
Antal afgivne stemmer: 13.250.
Personlige stemmer: Possoutrot: 6.594.
Kommunisterne i 1932: 797.000.
I 1936: 1.502.000. En fremgang på 705.000.
Antal pladser til den samlede højrefløj:
1932: 204. 1936: 205. En fremgang på én.
De radikale og den midterste venstrefløj:
1932: 223. 1936: 146.
En tilbagegang på 77.
Socialister uden for S.F.I. O: 1932: 77. 1936: 45.
Arsinoé, en blyant. Jeg har ikke mere blæk.
S.F.I. O: 1932: 97. 1936: 146.
En fremgang på 49.
Kommunisterne: 1932: 10. 1936: 72.
En fremgang på 62.
I Parlamentet vil Front Populaire danne fem grupper.
Radikale socialister: 106 medlemmer.
Det fri venstre: 26 medlemmer.
USR: 25 medlemmer.
Ja, nu skal De få ham.
- Fiodor, det er til dig. - Kommer nu.
Godmorgen.
Jeg sad netop og hørte nyheder.
Jeg er på vej.
Jeg er nødt til at gå, Arsinoé.
- Vi ses. Jeg kommer nok sent hjem. - Nu ikke alt for sent, vel?
Godmorgen.
FRONT POPULAIRE HAR SEJRET
- Er general Dobrynski kommet? - Ja, hr. General.
- Godmorgen, Sergei Mikhailovich. - Godmorgen, Fiodor Alexandrovich.
Har du set valgresultatet?
Det er noget skidt for os.
Det er, som man tager det.
Kommunisterne nægter at være med i en regering. Det er Stalins ordre.
Kan I huske Dimitrovs tale til Internationales sjette kongres?
"Folk i demokratiske lande er ikke klar til at gøre oprør."
- Og det har ikke ændret sig. - Er du sikker?
Jeg er overbevist om det. Tro det, eller lad være, -
- men Moskva mener, en revolution vil svække Frankrig -
- og styrke højrefløjen, der har sympati for Hitler.
De er begyndt at få et lidt mere realistisk syn på tingene.
Verdensrevolutionen er indtil videre...
Den er lagt på hylden.
I så fald, skål for Stalin.
Hvis revolutionen bryder ud, så er det ikke hans skyld.
Jeg behøver altså ikke frygte uro på min fabrik?
Han er utroligt godt informeret.
Han har endnu ikke forudsagt noget, der ikke holdt stik.
FRANKRIG ER STREJKERAMT
Strejken har bredt sig til mange erhverv og har helt ændret Paris.
Vi vil kæmpe til det sidste for vores krav -
- på fredelig og værdig maner. Er vi enige, kammerater?
Hurra for vore krav!
Kommer nu.
- Goddag, jeg bor ovenover Dem. - Kom indenfor, frue.
Portnerkonen gav mig det her ved en fejl. Det er til hr. Voronin.
Ja, mange tak.
- Dani? - Hun vil se malerierne.
Det er flot. Hvad er det for et marked?
Det findes ikke. Det er fri fantasi.
Jeg maler nødigt udendørs. Jeg laver skitser, og så maler jeg herhjemme.
Jeg tør slet ikke sætte mit staffeli op på gaden.
Folk i Paris er flinke, men de glor, og det bryder jeg mig ikke om.
Sig mig, min pige... Hvad laver den dame der?
Hun køber ind. Og hvad laver hende der?
Hun sælger sine varer.
- Hvad hedder du? - Danielle, men vi kalder hende Dani.
- Hun er genert. - Det er meget normalt. Hun er yndig.
Jeg tør næste ikke spørge... Må jeg male et billede af hende?
Måske er hun ikke helt tryg ved at være her.
Hun skal ikke i skole i dag. Har De noget imod at komme op til os?
Overhovedet ikke. Jeg foretrækker at se folk i deres eget miljø.
Vi ville nok sige "i deres naturlige omgivelser".
- Er De russer? - Nej, jeg er græker.
Min mand er russer.
Vi mødtes på en kuranstalt. Han var blevet såret i krigen.
Nu arbejder han for de russiske krigsveteraners organisation.
Vi har været gift i 12 år, men vi har ikke fået nogen børn.
Til min store ærgrelse.
Han har en søn, der har boet hos en onkel, siden hans mor forsvandt.
Fiodor, min mand, skriver breve til ham, -
- men han kan ikke besøge ham, -
- og Sasha kan ikke komme hertil. Det er mit liv i en nøddeskal.
- Opfører hun sig pænt? - Eksemplarisk.
Jeg er færdig for i dag.
- Må jeg se? - Selvfølgelig.
- Fernande... - Ja, frue?
Hvis de har nye gulerødder, så vær sød at købe et bundt.
De er virkelig dygtig til at fange ligheden.
Min hukommelse er primært...
- Visuel. - Netop.
Kom med ind i stuen.
Hvis det er i orden, vil jeg gerne tegne nogle flere skitser en dag.
Så kan jeg male maleriet nedenunder.
Hvis De vil have hende med ned, kan vi aftale en tid.
Det er ikke nødvendigt. Jeg vil ikke være Dem til byrde.
Jeg har masser af fritid.
Min mand, André, og jeg er begge skolelærere.
Han underviser i historie på Pasteur, og jeg på Victor-Duruy.
Ved De, hvad jeg underviser i?
De klassiske sprog. Det vil sige latin og græsk.
Men det er oldgræsk. Det er langt fra moderne græsk.
Ikke helt. Nogle ord går igen. F. Eks. tovima.
Jeg er ikke helt med.
Det betyder "tribune" eller "gang". Det er også navnet på en græsk avis.
Jeg udtaler det bema.
Nu er det mig, der ikke er helt med.
- Hvem er hun? - Pigen, der bor ovenpå.
Jeg mødte hendes mor i dag. Hun er virkelig sød.
Hun lod mig tegne datteren. Kan du lide dem?
Hvad tror du, hun arbejder med? Hun underviser i græsk.
I oldgræsk?
Men hendes accent forvirrer mig. Jeg kan bedre forstå russisk.
- Mødte du også hendes mand? - Nej, han var til et møde.
Et partimøde, sikkert. Han er kommunist.
Jeg så ham læse L'Humanité på gaden. Og desuden er det mit job at vide alt.
- Generer det dig? - Jeg advarer dig bare.
- Spurgte hun om mig? - Nej.
Jo. Jeg sagde, du havde kæmpet i Den Hvide Hær. Var det forkert?
Jeg lægger ikke skjul på det. Er manden også lærer?
Ja, i historie.
Intellektuelle. De er de allerfarligste.
Er du bange? Udspionerer du dem?
- Den her må I beholde. - Hvordan kan vi takke Dem?
Ved at lade mig bruge de andre skitser til et maleri.
- Gerne. Et maleri af hvad? - Det ved jeg ikke endnu.
Er De blevet færdig med det, De var i gang med?
- Kom med ned og se det. - Lige nu?
Hvorfor ikke? Men jeg tvivler på, det vil falde i jeres smag.
En russer. N. Goncharova.
- Kender De hende? - Nej, men jeg kan læse russisk.
Det her træsnit er af Picasso, -
- men det er ikke signeret. Ellers havde vi ikke haft råd til det.
- Bryder De Dem ikke om det? - Jeg forstår det bare ikke.
Mine vil De kunne forstå, men ikke bryde Dem om.
- Det er ikke helt færdigt, men... - Det er virkelig livagtigt.
Manden dér er præcis den samme som manden derovre.
Som sagt arbejder jeg altid med skitser.
De skal ikke se på de gamle ting.
Til sammenligning.
Det her er noget nyere.
Interessant komposition.
Det her er ældre, men jeg er meget glad for det.
Charmerende.
- Og så er der det her. - Det er Dani så glad for.
Maler De for sjovs skyld, eller sælger De malerierne?
Jeg har solgt lidt til venner, men selv det kan være svært.
Jeg ville gerne udstille, men det er så dyrt.
Der er flere inde ved siden af.
- Sikke smukke farver. - Man kan fornemme, det er vinter.
De fokuserer meget på mennesker.
I Frankrig er landskabsmalerier ellers det helt store.
Franskmænd er ikke meget for genremalerier.
Det er rigtigt.
Må jeg præsentere min mand, Fiodor.
Dette er vores nye naboer, hr. Og fru Passard.
Goddag.
Min kone fortæller, at I er lærere. Jeg er militærmand.
Jeg arbejder for de russiske krigsveteraners organisation.
Mærkeligt nok ville russere sætte mere pris på det her maleri end franskmænd.
Sandt. Franskmænd bryder sig ikke meget om hverdagsskildringer.
Og russere bryder sig endnu mindre om intellektuel kunst.
Mener De abstrakt kunst?
Malevich, Kandinsky og Pevsner, er de ikke russere?
Jo. Jeg har hørt om dem, men de har forladt Rusland.
- Hr. Passard kan lide kubister. - Picasso, Braque, Juan Gris.
Picasso? Han er forfærdelig. De andre kender jeg ikke.
Kubisme har jeg ikke engang lyst til at forstå.
De lyder som Stalin.
Jeg er hvid, men de røde er ikke dumme alle sammen.
Som rød synes jeg, at alt ved Rusland er godt med den ene undtagelse.
At en intellektuel i et borgerligt samfund afskyr akademisk kunst -
- er en revolutionær handling, der kan overgås i et socialistisk land.
Din udlægning af marxismen er vist ikke helt ortodoks.
JUNI
Det er frisk.
Nemlig. Det er en rar afveksling fra den bolsjevikiske kunst.
Alle de avantgardister, kubister og andre "ister".
- Sovjetunionen kan ikke fordrage dem. - For en gangs skyld har de ret.
Min mand siger, at mange moderne kunstnere i Frankrig er russere.
Vores kommunistnaboer ovenpå har en Picasso.
- Har du været deroppe? - Ja, de er mægtigt søde.
Jeg er ved at male deres datter. Her er hun.
Vær forsigtig. Måske udspionerer de jer.
Alle røde i Frankrig og Rusland ved, hvem Fiodor er.
Han tager sig vel i agt?
Det ved jeg ikke. Han virker ikke bange.
Hvilket et skal jeg vælge?
Jeg er helt pjattet med det her. Man kan næsten lugte græsset.
- Men jeg kan bedst lide det her. - Motivet fandt jeg på stranden.
Men de der badedragter er virkelig passé.
Jeg tager det. Det skal hænge i min salon og gøre reklame for dig.
Det er så svært at finde interessant kunst, -
- efter at kunstverdenen er blevet overtaget af bolsjevikkerne.
Undskyld, af Picasso og hans kumpaner.
- Hvad skal du have? - Det ved jeg ikke.
- Det er alt for meget. - Nej da.
REGERINGSSKIFTE
Albert Sarraut og hans ministre -
- indgiver deres afskedsbegæring til præsidenten.
Kort efter inviterer præsidenten Léon Blum til at danne ny regering.
Få timer senere præsenterer Blum sin regering, -
- der for første gang indbefatter tre kvindelige ministre.
Utroligt.
De røde har fået nationalfølelse.
"Trikoloren vajer over republikken."
"Rouget de Lisle hyldes."
Der kan du se. Jeg havde ret. Revolutionen er langt væk.
"Det ville være utænkeligt at føre en politik, -
- der, givet truslen fra Hitler, sætter Frankrigs sikkerhed på spil."
Hvem skriver det? L'Humanité.
Tillykke, patrioter. Der er mere endnu.
"Tiden er ikke inde til at tage magten."
"Enhver strejke har en afslutning."
Bravo, kammerat Thorez. Folkefaderen har oplært dig godt.
- Hvor ved du det fra? - Jeg er velinformeret.
Sovjet lægger sin politik om. Det generer ikke os hvide, -
- men jeg vil gerne høre vores overboer retfærdiggøre den kovending.
- Hvad mener De om strejkerne? - Hvad jeg mener?
Mit parti har intet med dem at gøre.
Det er en spontan reaktion fra arbejderklassens side.
Men bifalder De dem?
Det er sagen uvedkommende.
Strejkerne er en realitet, som partiet må forholde sig til.
Det må være pinligt for jer.
Det er uforudsete hændelser tit, men så må politikerne tilpasse sig.
Jeg er helt enig.
Men reagerede De ikke selv spontant som borger?
Jo, selvfølgelig. Jeg var overrasket og afventende.
Ikke trodsig?
Ingen sand kommunist modsætter sig de undertryktes vilje.
Men jeg var urolig over at se folk proklamere revolution i Frankrig.
Hvorfor er I kommunister imod revolution?
Vi er imod en forhastet revolution, der vil føre til undertrykkelse -
- og slukke håbets flamme, som Front Populaire har tændt.
Da jeg hørte, Trotskij havde sagt, -
- at en alliance med de radikale mod fascismen ville være idioti, -
- så forstod jeg, at hans åndsevner var blevet formørket. Han er en idiot.
Han ser ikke, hvordan folkeopinionen påvirkes af fascisme og nazisme.
Vi kommunister vil forbrødres, ikke kun med radikale og socialister, -
- men med alle demokrater, med borgerlige, med katolikker...
- Og ortodokse? - Ja, og protestanter.
Muslimer i kolonierne. Sågar tsarister.
- Også generaler? - Ja, nu da de har lagt våbnene.
Sig mig, var De general under krigen?
Ja, i borgerkrigen. Jeg var 22.
En general på 20 år? Det slår selv Napoleon.
Ja, men min karriere blev knap så lang som hans.
Havde jeg sluttet mig til de røde, kunne jeg have været øverstbefalende -
- ligesom min kammerat Mikhail Nicolaivich Tukhachevski.
Men jeg lever i eksil. En kontornusser min bombastiske titel til trods.
Jeg var og er stadig i krig med de røde.
Vores ideologi er forskellig, men skæbnen fører os ofte sammen.
Tukhachevski, den øverstbefalende for fjendens hær, er min gamle ven.
Min egen bror har gjort tjeneste under ham.
Og skæbnen har tildelt Dem en rød nabo i Frankrig.
Jeg vil ikke nægte, at en del af mit arbejde går ud på -
- at forhindre sovjetagenter i at infiltrere os.
Det er ingen hemmelighed. Deres parti ved det udmærket godt.
Men alligevel sker der ikke noget. Vi interesserer ikke længere Sovjet.
Ved De, hvad Dimitrov sagde sidste år?
"For os er Den Hvide Hær som en loppe, der hopper 2.000 km fra en elefant."
Vores største opgave er -
- at forhindre en gentagelse af Sovjets bortførelse af...
General Koutiepov. Men det kan ikke bevises, at Sovjet...
Lad os ikke diskutere det. Faktum er, at Koutiepov forsvandt.
Han var populær og beslutsom og dermed farlig.
Det samme kan ikke siges om vores nuværende formand, -
- den harmløse general Dobrynski.
JULI
DET SPANSKE OPRØR
Overalt går arbejdere, unge og kvinder sammen -
- for at slå oprøret ned.
I Sierra de Guadarrama kæmpes der mellem carlister og republikanere.
Oprørerne forsøger at indtage Madrid.
De angriber fra nord og syd for at tvinge byen i knæ.
Men arbejdermilitser forpurrer fjendens planer.
De har befæstet strategiske punkter på indfaldsvejene til hovedstaden.
Kan De finde Dani på maleriet?
Ja, hun står dér. Det er lige hende. Tænksom, mens de andre børn leger.
Jeg vil vise Dem noget.
Fremragende!
- Jeg ved ikke, om det ligner. - Jo, det er hende på en prik.
- Hun ser sørgmodig ud. - Nej, hun er bare tænksom.
Hun er meget indadvendt. Kender De det ord?
- På græsk siger vi esostrephis. - Eso, indad. Strepho, vendt.
For en gangs skyld forstår jeg moderne græsk.
De må få det, hvis De vil have det, men det skriger nok til Picassoerne.
Slet ikke. Jeg er meget glad for det.
Jeg hænger det op på hendes værelse. Kom og se.
Jeg havde tænkt mig at hænge det her. Farverne passer godt til værelset.
- Jeg vil gerne betale for det. - Ikke tale om.
- Så lad mig få det til vennepris. - Det er en gave.
- De har brugt penge på materialer. - De kan købe en ramme til det.
Lad os få noget at drikke.
Den Spanske republik må reddes. Det er nu eller aldrig.
Ellers vil krigen også komme hertil.
Vi venstreorienterede burde ikke skændes om Spanien.
Jeg håber ikke, Deres russiske venner går ind i krigen på Francos side.
Jeg aner det ikke. Jeg har haft for travlt med at male til at læse aviser.
Har Deres mand ikke sagt noget?
Ham?
Han er meget diskret. Vi diskuterer sjældent politik.
Han har også været meget ude at rejse på det seneste.
SEPTEMBER
Fredsdemonstrationen samler folk i hundredtusindvis, -
- der vil udtrykke deres foragt for krig og tro på fred.
Ministerpræsident Léon Blum holder tale.
At ønske fred er ikke kun at stå over for en international krise -
- og klamre sig fast i desperation -
- for at forhindre menneskeheden i at tordne ned i afgrunden.
Det er mere end det.
Det er at ønske at fremme alle midler og forudsætninger for fred.
NOVEMBER
Farvel.
Vi ses på torsdag.
Sender du mig et postkort?
Elsker dig. Fiodor.
JANUAR 1937
Alexei!
- Det er godt at se dig. - Er du i Paris?
Ja, jeg arbejder som taxichauffør.
Arsinoé, det er min fætter prins Alexei Tofimovich Cherepnin.
Det glæder mig at møde dig.
Du slipper ikke. Vil du spise frokost med os?
Jeg tjener til dagen og vejen, -
- men jeg vil hellere arbejde med noget mere prestigefyldt.
Kan du ikke få mig ansat i Den Hvide Hær?
Beklager.
Vores organisation har ikke mange penge.
Vi overlever takket være de skatte, vi bragte med os fra Rusland.
Men stakkels Dobrynski investerede forkert, så kassen er næsten tom.
At køre taxi er et hæderligt erhverv og bedre end at være papirnusser.
Måske skulle jeg gøre som nogle af mine venner og slutte op om Franco.
Franco? Det må jeg fraråde dig. Han vil kæmpe for Franco.
Hvorfor ikke? Er du blevet kommunist?
Jeg lever i et land, der nærmest er kommunistisk.
Jeg er ansvarlig for vores organisation.
Frankrig er imod de spanske nationalister -
- uden officielt at hjælpe de røde.
Jeg ved godt, der er folk i vores organisation, der er uenige med mig.
Dobrynski bad mig være Francos sekundant ved Salamanca.
Jeg nægtede. Han bøjede sig. Jeg er ved at få magt over ham.
Man siger, han snart går af, og at du skal overtage hans post.
I så fald vil jeg give organisationen en ordentlig overhaling.
Jeg vil luge alle nostalgiske og revanchistiske stemninger ud.
Skal vi bare lade vores fædreland i stikken?
Hvad kan vi gøre?
Du skal ikke være nervøs.
Jeg mener, at kommunisme er utopi, og at systemet vil smuldre indefra.
Men indtil da vil bolsjevikkerne holde på magten.
Jeg ser tegn på, at de er ved at køre trætte.
Eller også er de blevet klogere. De har opgivet verdensrevolutionen.
Du er vel ikke så naiv, at du tror på, hvad de siger?
Men de siger det jo netop ikke.
Læste du L'Echo de Paris i sidste uge?
Om ordren fra partiet om at myrde alle officerer på den store aften?
"Den store aften." Ja, den er god. Hoppede du på den?
Det var fup sat i værk af militarister og Corvignolles-agenter.
Nærmere bestemt Cagoules militære fløj. Har du hørt om den?
Du virker velinformeret. Hvem har fortalt dig det?
Jeg oplyser aldrig mine kilder.
Og hvordan kan du vide, at jeg ikke er medlem af Cagoule?
Hvis du var, ville du ikke fortælle det.
Vær ikke så sikker. Det kan være klogere at sige sandheden end at lyve.
Så tror folk ikke på en. Tror du ikke på mig?
Nej.
Det gør du ret i.
Jeg må gå. Arbejdet kalder.
Tusind tak for frokosten.
Arsinoé.
På gensyn.
Fiodor.
Vi ses snart igen.
Besynderlig fyr, din fætter.
Det er normalt. Han forhørte sig bare.
Jeg har et overdrevet ry for at være alvidende.
Jeg kan godt finde på at lukke en and ud, som man siger.
Men ikke over for ham. Han er alt for sympatisk. Jeg har ondt af ham.
- Han virkede da glad nok. - Det byder hans værdighed ham.
Han trives dårligt i eksil. Det er et held, han kan køre bil.
Det er ydmygende arbejde for en prins.
Men russere har hang til ydmyghed. Det har jeg ikke.
Jeg har gudskelov ikke ydmyget mig.
Jeg giver heller ikke ordrer. Jeg trækker i trådene.
Hvad for tråde? Jeg forstår, hvad du mener, men hvordan gør du?
Det er en erhvervshemmelighed.
En statshemmelighed tilmed.
Kan du ikke beslutte dig?
Hvad er der?
Lkke noget.
Jeg tænkte på det, jeg sagde på restauranten.
Det var ikke din fætter, der var besynderlig.
Det var dig, der virkede snakkesalig.
Jeg kunne også have fattet mig i korthed.
Han har ingen stor sans for humor, men han er en flink fyr.
Når vi er sammen med andre, lærer jeg ting om dig, du aldrig har fortalt.
Hvilke ting?
F. Eks. At du nægtede at deltage i den konference i Spanien.
Fortalte jeg dig ikke det?
Det gjorde jeg måske ikke.
Jeg troede, du var ligeglad. Jeg fortæller dig ikke alt.
Du fortæller andre meget mere. Selv vores naboer, kommunisterne.
Vi hvide og røde lever for politik. Du har jo din kunst.
Jeg interesserer mig altså også for politik.
Og derfor oversætter jeg også, når vi taler russisk.
Lh tak.
Du diskuterer politik med mig, men ikke din egen politik.
- Jeg har ingen politik. - Har du ingen statshemmeligheder?
- Jo, men resten... - Det fortæller du mig heller ikke om.
Jeg må høre om det fra andre.
- Hvad har du hørt? - At du nægtede at tage til Spanien.
Jeg troede ikke, det ville interessere dig synderligt.
Jeg har sagt det før, og nu siger jeg det igen.
Du skal ikke afgøre, hvad der interesserer mig.
Du betror dig hellere til fremmede end til din egen kone.
Ja, selvfølgelig.
Ville du have, jeg skulle fortælle dig alt?
Vil du høre alt, hvad jeg kan fortælle dig?
Nej, jeg overdriver.
Men i dag vil jeg fortælle dig noget, jeg aldrig har nævnt før.
Måske bliver du vred. Vi har aldrig sagt et ondt ord om hinanden.
Du ved, jeg elsker dig. Jeg elsker dig, som du er.
Jeg elsker dine kvaliteter og dine svagheder, som alle har.
Det eneste, der generer mig ved dig og skubber mig bort fra dig, -
- er, at du forsøger at retfærdiggøre din...
Umeddelsomhed?
Det hedder det vist.
Ja. Det er jo ikke løgne eller fortielser, men over for mig -
- sidestiller du statshemmeligheder med almindelige hverdagsoplysninger.
Ja, måske.
Men det er kun, fordi jeg ikke bryder mig om at lyve over for dig.
Lige før sagde du, at du altid sagde sandheden.
Det var kun for sjov.
Mit erhverv kan man eufemistisk... Kender du det ord?
Ja, det er græsk. Det betyder "formildende".
Mit erhverv kan man eufemistisk kalde "efterretning" eller sågar "spionage".
Og det er svært at skelne mellem, om noget er fortroligt eller ej.
Derfor kan jeg ikke altid være ærlig omkring helt harmløse ting.
- Du mener vel, jeg snakker udenom. - Nej, jeg lytter.
Hvordan kan jeg formulere det mere enkelt?
Jeg har tavshedspligt.
Visse emner udtaler jeg mig ikke om, og dermed undgår jeg at lyve.
Men om mindre fortrolige emner ynder jeg at fortælle små usandheder.
Det generer mig ikke over for andre, men over for dig -
- ønsker og forsøger jeg altid at være fuldstændigt oprigtig.
APRIL
Hvorfor lukker du det? Lad os da få lidt forårsluft ind.
- Ikke nu. Jeg fryser. - Du har da din cardigan på.
Jeg tror, jeg har feber. Jeg må hellere tage min temperatur.
- Jeg tror, du har tabt dig. - Det gør jeg altid om foråret.
Det er mere end normalt.
Du bør gå til lægen.
De fejler ikke rigtigt noget, men feberen gør mig bekymret.
- De bør tage visse forholdsregler. - Hvilke forholdsregler?
Godaften.
Hvad sagde lægen?
Jeg har det bedre, men jeg er stadig svag og modtagelig over for smitte.
Vi må holde øje med dig. Gav han dig noget styrkende?
Han sagde, vi burde flytte på landet. Et solbeskinnet område uden for Paris.
Forstæderne?
Det er enten lavstatus og usselt eller hundedyrt.
Det minder mig om, at Boris har et hus i Maisons-Lafitte, der står tomt.
Han vil sætte det i stand, men han har hverken tid eller penge.
- Er det til at bo i? - For os? Ja, måske.
Goddag.
- Goddag, min kære. - Har I haft en god tur?
Flot udestue.
- Den er lidt ramponeret. - Men glasset falder ikke ud.
Kom indenfor.
Taget er utæt. Det er derfor, her står baljer.
Et godt sted at male.
- Soveværelserne er ovenpå. - Der går vi op senere.
Her er så køkkenet.
Der er både gas og vand. Man skal bare lukke op for det.
Kan I lide det?
Det er simpelthen så smukt. Som et eventyr.
Men jeg ved ikke, om vi kan tage imod det.
- Kan I lide det? - Ja, naturligvis, men...
Ikke noget "men". Sig ja, ellers bliver vi fornærmede.
I kan bo her i to år. Eller tre, hvis I vil.
Jeg har tænkt mig at indrette stedet til et stutteri, men ikke nu og her.
Så flytter vi ud af Paris.
Du får den leje, vi betaler nu, men det er jo latterligt lidt.
Så latterligt lidt, at du ikke behøver betale.
I gør mig en tjeneste.
At I bor her betyder mere for mig end husleje.
Et hus må aldrig stå tomt.
MAJ
Goddag, min kære.
Hvor har I indrettet jer fint. Møblerne står virkelig fint.
Føler du dig ikke isoleret? Keder du dig ikke?
- Folk kan jo komme på besøg. - Det er ikke alle, der har bil.
Togstationen ligger ikke langt herfra.
Desuden er jeg helt opslugt af mine malerier.
- Det er virkelig sødt. - Tak.
Der er mange smukke steder heromkring på egnen.
Fiodor. Det ligner ham på en prik.
Som du kan forstå, -
- så savner jeg ikke folk. Med undtagelse af venner som dig.
Men Fiodor er så meget bortrejst for tiden.
Han er blevet set i Berlin.
I Berlin? Hvornår?
For nogen tid siden. I november.
Er du sikker på, det var Berlin?
Min svoger lgor så ham. Han bor i byen.
Ja, det ved jeg. Talte han med ham?
Nej. Han så ham gennem ruden på en café.
Det kan ikke have været ham.
Han stoppede op for at tale med nogen på gaden uden for caféen.
Han genkendte ham.
I november var Fiodor i Bruxelles. Han sendte mig et postkort.
Bruxelles ligger på vejen til Berlin.
Undskyld, jeg taler for meget. Jeg har gjort dig ked af det.
Min svoger kan have taget fejl.
Fiodor har da lov til at tage til Berlin uden at indvie mig.
Han er meget diskret omkring sit arbejde.
Han er nødt til at være hemmelighedsfuld.
Han gjorde ikke noget usædvanligt. Og det taler til hans fordel.
Til hans fordel? Hvad mener du med det?
Jeg er ikke glad for at sige det, men der florerer visse rygter.
- Hvilke rygter? - Om at han er kommunistsympatisør.
Det er jo latterligt. Han taler med de røde for at få oplysninger.
Selvfølgelig har du ret.
Men folk i tsarist-miljøet ser jo spioner overalt.
Og når Fiodor bliver set gå ind i et ministerium i Berlin...
Det var en eller anden bygning med et alenlangt tysk navn.
Men det kunne faktisk være med til at mane rygterne i jorden.
Især da nogle af officererne er vrede over, at han ikke tog til Salamanca.
Det var kun for at undgå at fornærme de franske myndigheder, som hader os.
Jeg ved det godt.
Boris arbejder i erhvervslivet nu, men taler stadig med gamle kammerater.
Og de har svært ved at holde mund.
De siger, at Dobrynski snart vil træde tilbage, -
- og at Fiodor vil blive hans efterfølger.
Det skal nok afføde en del jalousi.
JUNI
Har du set min taske? Der er den jo.
Jeg tager til Belgien et par dage.
- Ligesom i November? - Ja, til Bruxelles.
- Og bagefter? - Så kommer jeg hjem.
Via Berlin?
- Hvem har fortalt dig det? - Det har Maguy.
Hvem har fortalt hende om det? Kun Dobrynski og jeg vidste det.
- Hendes svoger så dig. - Så kunne han da godt have hilst.
Du stod og talte med nogen, og bagefter gik du ind i et ministerium.
- Hvilket? - Det ved hun ikke.
Er det det hele?
- Du virker oprevet. - Det var en tophemmelig mission.
- Også over for din kone? - Og alle andre.
- De ved det allerede. - Ikke de forkerte mennesker, vel.
Jeg må bede Boris om at få sin kone til at klappe i.
Denne gang kan du ikke sige, jeg ikke betror mig til dig.
- Lad mig forklare. - Nej, det er jo en hemmelighed.
Jeg fortæller dig ikke det hele.
Organisationen har brug for penge. Kassen er næsten halvt tom.
Vi fik hjælp af nogle tyske firmaer, men under nazisternes regime -
- skal pengeoverførsler godkendes, og det var det, jeg søgte om.
Frankrig må bare ikke tro, vi står i ledtog med nazisterne.
Det er jo til at le ad.
Det synes jeg ikke. Venstrefløjen har magten her.
Maguy fortalte mig også en anden ting. Man tror, du er kommunistisk spion.
Nu er det mig, der må le.
Kald mig dog dobbeltagent eller tripelagent.
Jeg arbejder kun for at støtte veteraner fra Den Hvide Hær.
Det er ikke nemt. Man skal være på god fod med begge sider.
Jeg er soldat. Jeg lærte snilde i felten.
Det er som et spil skak, hvor man må skjule sine træk.
Det er mindre ædelt end krigstjeneste, men ikke ydmygende.
Jeg er ikke en lakaj som taxichauffører og dørsælgere.
Jeg står ikke i verdens rampelys, men jeg er godt placeret i kulissen.
Derfra har jeg bedre føling med, hvad der foregår på højeste plan -
- end journalister, for hvem det er et levebrød.
Ligesom dem, eller mere end dem, nøjes jeg ikke med at observere.
Jeg handler. Godt nok indirekte, -
- men de oplysninger, jeg udveksler med folk, der har stor indflydelse, -
- kan være helt afgørende.
Tror du, jeg er gået fra forstanden?
Men når jeg tænker på den magt, jeg har...
Ja, jeg har magt.
...så bliver jeg helt svimmel.
Jeg har et større ansvar, end kære Dobrynski forestiller sig.
Jeg træffer beslutninger, der påvirker magtbalancen -
- i Europa og på verdensplan.
Tror du, jeg overdriver? Næppe.
Forleden talte jeg...
...hyggeligt med en embedsmand fra en af vore nabostater.
Jeg undgik instinktivt et ellers harmløst spørgsmål, -
- for jeg følte, at mit svar havde stor betydning for hans regering.
Hvilken betydning ved jeg ikke, -
- men jeg følte, han manipulerede med mig, så jeg styrede udenom -
- med fare for at bringe min mission i fare.
Jeg har sagt nok.
Jeg har aldrig før set dig så opstemt.
Fortæl bare, hvis det letter dit hjerte.
Kan du tilgive mig? Jeg hørte kun efter med et halvt øre.
Jeg vil helst ikke vide for meget.
Jeg ved, dit arbejde er farligt.
Jeg er bekymret for dig, men jeg vil helst ikke tænke på det.
Du ville også være i fare, hvis du vidste for meget.
- Hvem ville vide, at jeg vidste det? - Det skulle nok slippe ud.
Du kunne blive stillet et uskyldigt spørgsmål, -
- og du ville svare helt uskyldigt, men afsløre mindre uskyldige detaljer.
- Hvem skulle spørge mig? - Hvem som helst.
- Dine kommunistvenner. - De er ikke spioner.
Ikke som sådan, men de kunne fortælle det videre til mindre uskyldige ører.
- Jeg fortæller dem ikke om Berlin. - Det håber jeg heller ikke.
Og heller ikke at du ikke ville hjælpe Franco.
Det ved alle i forvejen.
Og jeg vil fortsætte med at se dem. Jeg inviterer Jeanine til på torsdag.
I toget læste jeg et interview med Maurice Thorez.
"Vi elsker Frankrig. Vi tror inderligt på fred og fordragelighed."
"I lyset af begivenhederne i Spanien modsætter vi os udsigten til -
- to politiske blokke i konstant strid med hinanden."
"Kommunistpartiet grundlagde Front Populaire -
- med det formål at samle arbejderklassen og middelklassen."
Der kan du se.
Det er fascisterne, der vil have krig, ikke os.
Er du ikke enig?
Jo, jeg tror på dig.
Gør din mand også det?
Han mener...
Jeg ved det faktisk ikke. Vi diskuterer sjældent politik.
Han tror vist ikke meget på "den røde trussel".
Han tror, at Stalin har opgivet at gennemføre en verdensrevolution, -
- og de franske kommunister adlyder jo hans mindste vink.
Vås. Det er højrefløjssnak.
Verden har bind for øjnene, men Stalin ser klart, og det gør vi også.
Vi mener, revolutionen kan vente. Lige nu skal fascismen bekæmpes, -
- og vi har brug for alles hjælp. Du virker fjern. Er du uenig?
Undskyld. Jeg hørte skam efter.
Jeg kom bare til at tænke på noget irrelevant.
Fortsæt, jeg lytter. Det er meget spændende.
André er ellevild.
Picasso har udsmykket den spanske pavillon ved Verdensudstillingen.
Et stort maleri, der viser tyskernes bombning af en spansk landsby.
Han glæder sig over at se en stor kunstner -
- engagere sig i kampen mod fascismen.
Verdensudstillingen i Paris er for alvor kommet i gang.
Tysklands pavillon indvies af udviklingsminister Schacht.
Jeg håber, at Tysklands deltagelse i denne udstilling -
- vil være med til at styrke båndene mellem vore to nationer.
Sovjetunionens pavillon indvies af hr. Hirschfeld, -
- den sovjetiske charge d'affaires.
Til stede er også indenrigsminister Dormoy, undervisningsminister Zay -
- og statsminister Chautemps.
Den spanske pavillon prydes af et værk af kubisten Pablo Picasso, -
- der er inspireret af bombningen af Guernica.
Moskva, 12.juni.
Tukhachevski og syv generaler dømt til henrettelse i aften
- Du kendte marskal Tukhachevski. - Ja, vi var menige sammen.
Men under revolutionen gik han over til fjenden. Men jeg respekterede ham.
Han var en kompromisløs mand.
- Tror du, anklagerne var falske? - Naturligvis.
En mand som ham ville aldrig gå i forbund med nazisterne.
Han blev ikke elimineret af personlige årsager. Han var krigsgal.
Han ville angribe Hitler, før han kunne genopbygge sin hær.
- Er Stalin så pacifist? - I øjeblikket, ja.
- Han vil ikke angribe nogen. - Er du sikker?
Jeg er overbevist. Han føler sig ikke stærk nok endnu.
Hvorfor er franske kommunister så så voldsomt imod pacifister som Emery?
Fordi situationen ser anderledes ud set fra Paris end fra Moskva.
Stalin vil ikke føre krig, men vil gerne have, andre gør det.
Han vil hjælpe Vesten, hvis Vesten går i krig først.
Men jeg tør vædde på, han ikke starter krigen selv.
Hvorfor sender han så frivillige og fly til Spanien?
Fordi fascisterne og nazisterne tog initiativet.
Men også fordi Spanien ikke betyder noget for Italien, Tyskland og Sovjet.
Det er en slags træningsrunde, hvor man føler fjenden på tænderne -
- og er ligeglad med, hvem der vinder.
Jeg tror, det er en skinmanøvre, der skal føre Vesten bag lyset.
- Med hvilket formål? - At skjule hans egentlige plan.
Som er?
Det gad jeg godt vide.
Der narrede du mig. Du ved ikke mere, end jeg gør.
- Jo. Jeg fortæller sandheden. - Nej, du komplicerer tingene.
- Jeg håber, du kan lide det. - Du vil elske det.
- Hvad kaldes det? - Yanista.
SEPTEMBER
- Er du ikke sulten? - Ikke synderligt.
- Jeg må hellere gå til lægen igen. - Han siger bare det samme.
Jeg tror, du skal tale med en specialist. Jeg forhører mig.
Jeg har ikke megen tiltro til franske læger.
Frankrig er bagud på sundhedsområdet.
- Mener du, vi skal tage til Amerika? - Nej, jeg tænker på et andet land.
- Kan du gætte hvilket? - Vel ikke Tyskland?
Nej, Rusland.
Rusland. Sovjetunionen, om du vil.
Russerne er længere fremme på sundhedsområdet end Amerika.
Min søn læser til læge derovre.
Men hvordan skulle jeg komme dertil?
- Hvordan skulle jeg komme ind? - Jeg ville tage med dig.
Så ville chancerne være endnu mindre. Hvad er det dog for en ide?
Den er ikke så tosset. Deres politik har ændret sig.
Ikke for dit vedkommende. Stalin henretter alle generaler.
- De døde skal jo erstattes. - Det er ikke noget at spøge med.
Jeg spøger ikke. Du vil måske ikke have det?
- Du er vanvittig. - Det er folk overalt. Også i Sovjet.
Netop derfor vil de lukke mig ind. Jeg har det fra pålidelig kilde.
- Hvad har du hørt? - Specifikke ting.
Ting, som vil blive endnu mere specifikke.
Men selvom de accepterer dig, vil du ikke acceptere dem.
- I krig vil du ikke skifte side. - Jo, det vil jeg.
I tilfælde af krig er jeg tvunget til at være på Frankrigs side, -
- og det vil Sovjet også blive. De kan ikke forblive neutrale.
Du tror da vel ikke, jeg vil kæmpe for Hitler?
Jeg kan ikke lide tyskerne. Jeg har ikke tillid til dem.
I modsætning til Dobrynski, der tror, de vil hjælpe os.
De er ligeglade med os.
De kan lide os lige så lidt, som Sovjet frygter os, -
- og det er ikke meget.
De ville have givet os hårdt tiltrængt økonomisk støtte, -
- hvis vi havde gjort dem visse tjenester -
- på spionageområdets mest nedrige niveau.
Men vi afslog. Jeg afslog i hvert fald.
Husker du, jeg var i Berlin og talte med den tyske spionchef, Heydrich?
Ved du, hvad jeg nægtede at give ham?
Oplysninger om min kammerat Tukhachevski, -
- som jeg i hemmelighed havde mødtes med inden Englands konges begravelse.
Han var ikke videre meddelsom, men gav mig visse indikationer.
Gestapo må have hørt om vores møde, -
- for Heydrich spurgte henkastet til det.
Jeg svarede undvigende.
Han gav mig et iskoldt blik, og så lod vi det blive ved det.
Deres økonomiske støtte kommer vi til at se langt efter.
Hvad skulle Heydrich bruge de oplysninger til?
Tyskerne ønskede vel at kompromittere Den Røde Hærs øverstkommanderende, -
- da de vidste, at Stalin havde et horn i siden på ham.
Jeg brød mig ikke om hans arrogance. Jeg kan ikke lide nazisterne.
Jeg bryder mig ikke om deres vulgære ragen til sig.
Hvis jeg skal vælge side, vælger jeg aldrig prøjserne.
Jeg er russer. Hvis jeg skal kæmpe, bliver det for mit eget land.
Græder du, søde Arsinoé?
Jeg græder ikke.
Du aner ikke, hvor glad jeg er.
Det var min største frygt, at du skulle være nazist.
- Har dine røde venner omvendt dig? - Jeg elsker dig!
Hvis jeg skulle vælge, ville jeg heller ikke tøve.
De har ikke omvendt mig.
Men efter at have boet så tæt på dem er det gået op for mig, -
- at de er gode mennesker, der oprigtigt ønsker fred.
Ja, de er oprigtige, men godtroende.
Hvad med dig?
Er du ikke også godtroende? Er det ikke for godt til at være sandt?
Måske er jeg også godtroende, men...
...den risiko må jeg tage.
Når jeg selv skal sige det, har jeg altid haft næse for -
- at skelne mellem, hvad der er sandt, og hvad der er falsk.
Hør her, hvad jeg er blevet tilbudt. Jeg tror, det er helt oprigtigt.
Jeg er blevet tilbudt...
Og tilbuddet kommer ikke fra en lavtstående embedsmand.
Jeg har al mulig grund til at tro, at det kommer fra højere sted.
Faktisk fra allerhøjeste sted.
Du smiler? Du behøver ikke tro på mig. Pyt.
Hvad går tilbuddet ud på?
Jeg vil blive genindsat i hæren med titel af general.
Min bemærkning om udrensningerne var ikke ment som en dårlig spøg.
Den Røde Hær mangler erfarne officerer.
Der er ikke flere i Rusland, så de må lede andetsteds.
De tilbyder mig at blive leder af en officersskole. Det ville være skønt.
Det eneste, der ville kunne afholde mig fra at sige ja...
Ja, det er dig.
Mig? Jeg er stadig helt fortumlet.
Lad mig tænke mig om.
Jeg har intet at indvende, hvis tilbuddet er oprigtigt.
Det håber jeg at få bevis for snart.
Men livet i Rusland vil vende op og ned på dine vaner.
Jeg har ingen vaner. Du er min eneste vane.
Bare jeg er sammen med dig.
Det bliver såmænd ikke noget dårligt liv.
Vi vil i hvert fald være rigere, end vi var i Paris.
Chokerende nok er der en overklasse i Sovjet, og den bliver vi en del af.
Jeg vil få en pæn løn og et godt hus ved Sortehavet, -
- hvor klimaet er som ved Rivieraen. Kunne du tænke dig det?
Jeg ved snart ikke.
At kaste sig i Sovjetunionens arme lyder farligt. Det gør mig bange.
Er det måske ikke farligt at blive i Frankrig?
Dit helbred står på spil, og der lurer andre usete farer.
Jeg er en torn i øjet på mange.
Sovjet, nazisterne, fascisterne og frem for alt den franske regering.
Jeg kan blive arresteret, bortført eller myrdet når som helst.
Jeg ville føle mig mere tryg i Rusland.
Stakkels Tukhachevski fik som fortjent.
Han forsøgte at trodse sin leder, og det blev straffet.
Jeg vil bare være en embedsmand, der tjener sit land mod dets fjender.
BOMBEATTENTATER I PARIS
På Rue de Presbourg -
- blev arbejdsgiverforbundets bygning lagt i ruiner af en bombe.
Få hundrede meter derfra, på Rue Boissière, -
- eksploderede en anden bombe i metalindustriens hovedkvarter.
To politifolk døde ved eksplosionerne.
Jeg havde tænkt mig at tage den her på søndag aften.
Perfekt.
- Og til cocktailpartyet onsdag? - Jeg har intet at tage på.
Så få syet en kjole. Bestil den lørdag, så er den klar onsdag.
- Så skal vi være i Paris i fire dage. - Ville du have noget imod det?
Nej, jeg kan gå i butikker og besøge nogle venner.
Hvem andre end kommunisterne skulle stå bag de bomber?
Det er for nemt at skyde skylden på højrefløjen.
Maurras siger, det er regeringen, -
- der vil sværte fascister og kommunister til på én gang.
Det er for machiavellisk.
Jeg bryder mig ikke om Blum, men jeg tiltror ham ikke sådan noget.
- Hvad mener De, hr. General? - Ingenting.
Jeg er hverken politimand eller profet.
Men jeg mener, journalister har det med at promovere deres egne teorier -
- frem for sagens fakta.
- Jeg er journalist. - Det ved jeg. Hos Candide.
Jean Rochereau. Det glæder mig at møde Dem.
Hvor skal vi så lede efter sagens fakta? Har De en ide om det?
- Overhovedet ikke. - Det bliver mellem os.
Det ved jeg, men som sagt spår jeg ikke i kaffegrums.
Mig en fornøjelse, Olga lvanovna.
- Goddag, Sergei Mikhailovich. - Goddag, Fiodor Alexandrovich.
Det er min kone og mig en stor fornøjelse at være her.
Det gør ondt.
Den ser ikke hævet ud.
- Gør det ondt, når jeg trykker? - Ja, det giver et jag i foden.
Måske har du klemt en nerve.
Jeg finder noget smertestillende. En god nats søvn vil gøre godt.
Er min kjole ikke klar?
De sagde sidst på formiddagen.
Så klokken to da. Farvel.
Klokken to er for sent. Jeg har nogle vigtige telefonopkald efter frokost.
Lad os spise nu, så sætter jeg dig af bagefter.
Fru Voronine?
Undskyld, vi kommer for tidligt, men jeg var lige i området.
Min kone har dårlig fod og kan ikke gå ret langt alene.
- Vi venter. - Der går nok en time.
- Det gør ikke noget. - Tak.
Nu ordner jeg mine telefonopkald, og så er jeg tilbage om en time.
Det vil sige godt og vel en time.
Vi ses.
Er kjolen klar?
Jeg venter stadig.
Frue, den er klar til at blive passet til.
Du er bedårende.
- Så beholder jeg den på. - Nu skal vi fjerne trådene.
Hatten står godt til kjolen. Hvad med nogle sko?
- Jeg kan godt lide de her. - De er noget slidte.
Min fod gør for ondt til at prøve sko.
Du kan nå at hvile dig på hotellet. Cocktailpartyet er klokken fem, -
- men jeg vil gerne komme tidligt som repræsentant for organisationen.
De andre generaler er i udlandet.
- Kommer Dobrynski ikke? - Nej, det tvivler jeg på.
Han har en meget travl dag i dag.
Officererne fra Bruxelles er her.
Piotr Pavlovich. Alexandre Alexandrovich.
Jeg er meget rørt over, at I er kommet helt fra Bruxelles.
- Må vi hilse på general Dobrynski? - Han kan desværre nok ikke komme.
Og hvis han kommer, bliver det først efter otte.
Det var en skam. Vi skal nå et tog.
Men han bor i nærheden. Vil De hilse på hans kone?
- Vil du med og besøge fru Dobrynski? - Tager det lang tid?
Det bliver et kort besøg. Herrerne fra Bruxelles skal nå et tog.
Så vil jeg hellere blive her.
Jeg håber ikke, du synes, det tog for lang tid.
- Vil du gerne hjem? - Ja, hvis det er i orden med dig.
Jeg tager med. Min adjudant tager sig af de sidste gæster.
Hvad er der fat?
Jeg er bange for, jeg har rodet mig ud i lidt af en knibe.
- Hvornår? - I eftermiddags.
Men vi var jo sammen. Hvad kan du have gjort?
Jeg burde ikke fortælle dig det, men nogen kunne udspørge dig om det.
- Udspørge mig om hvad? - Om hvordan vi tilbragte dagen.
Jeg ved udmærket godt, hvordan vi tilbragte den.
Det er evigheder siden, jeg sidst havde en hel dag sammen med dig.
Det var en vidunderlig dag. Den skal intet spolere.
Men uheldigvis...
Hvad er der galt?
Jeg er bange for, Dobrynski er forsvundet.
Hvad mener du med det?
Sporløst forsvundet. Jeg aner ikke, hvor han er.
- Var han ikke hjemme? - Nej, han skulle noget hele dagen.
Jeg frygter, han er blevet bortført.
Hvor ved du det fra? Vi så ham jo slet ikke i dag.
Mødtes du med ham, mens jeg var hos kjolesyersken?
- Hvor? - Lige her i nærheden.
Dukkede han op?
Blev han bortført for øjnene af dig? Ligesom Kutiepov?
Kutiepov? Ja, netop. Han steg ind i en bil, som for af sted.
- Lod du den bare køre? - Jeg kunne ikke løbe den op.
Men du lod ham stige ind? Du, som er så påpasselig?
- Hvem sad i bilen? - To tyskere.
- Havde du ikke brudt med dem? - De var ikke rigtige tyskere.
Så var de altså russere. Fra Sovjet.
Dine nye overordnede.
Og stakkels Dobrynski, som stolede på dig, gik i en fælde.
Jeg blev selv taget ved næsen.
Sværger du på det? Sværger du ved din søns liv?
Jeg nægter at sværge ved en uskyldig person.
Det gør vel ikke noget, hvis du er uskyldig.
Jeg er ikke fuldstændigt uskyldig. Jeg var uforsigtig. Lad mig forklare.
Det kan du godt spare dig.
Det angår kun dig og din samvittighed. Jeg er ikke nogen skriftefader.
Men én ting siger jeg dig. Du siger, du har brudt med nazisterne, -
- men jeg skal ikke have hjælp fra nogen bolsjevikker, -
- der kan finde på noget så lumpent.
Jeg nægter at betale for den hjælp med livet af en mand, du har forrådt.
Jeg vil hellere dø her...
...og se mine lunger og knogler rådne op...
...end blive behandlet derovre mod at betale den pris.
Jeg kan tro på, du blev narret al din snilde til trods.
Jeg kan forstå, men ikke tilgive dig, hvis du forrådte ham for min skyld.
Som jeg sagde, angår det kun dig og din samvittighed.
Men jeg nægter at nyde godt af de forbrydelser.
Forvent ikke, at jeg nogensinde skal sætte mine ben i Rusland.
Vores drøm er alligevel død. Lad mig forklare.
- Det kan du godt spare dig. - Sig mig en ting.
Kom der nogen ind i venteværelset, mens du ventede på din kjole?
Nej. Ikke i al den tid, du var væk.
Bortset fra syersken, der gik igennem for at hente et eller andet.
Men hun så slet ikke på mig.
Jeg skal nok lade være med at sige, at du var ude i byen. Er det det?
- Men... - Hvad?
Jeg forstår det ikke. Du sagde, du ville komme hurtigt tilbage.
Nej, du skulle vente en time.
- En time er ikke lang tid. - Det er længe nok. Lad mig forklare.
Dobrynski skulle mødes med en mand og få en konvolut. Han bad mig gå med.
Da du skulle til kjolesyersken, foreslog jeg en park, -
- der ligger midt mellem systuen og Dobrynskis hus.
Du havde ikke behøvet at følge mig derhen.
Jeg havde lovet dig det. Mødet blev aftalt i går.
Noget så vigtigt havde jeg da haft forståelse for.
Det var ikke specielt vigtigt, og jeg ville jo gerne.
Ja, for det gav dig et godt alibi.
Hvad skulle jeg med et alibi? Tro mig dog. Lad mig forklare.
Så forklar. Jeg siger ikke et ord mere.
Jeg tog metroen og mødte ham på La Muette station.
Det tog knap fem minutter at gå hen til parken.
Vi mødte mellemmanden, der ventede i en Panhard med chauffør.
Tyskeren sagde, at manden med konvolutten -
- nu ville mødes i Boulogne-skoven tre minutters kørsel derfra.
Jeg måtte ikke virke mistænksom, ellers ville det hele gå i vasken.
Og Dobrynski lod til at have fuld tillid til den elegante tysker, -
- så han steg ind på forsædet.
Jeg tog i bagdøren, men den var låst.
Tyskeren sagde, han ville åbne den indefra.
Chaufføren havde nu startet motoren, men det er ganske normalt.
Tyskeren gik rundt om bilen, satte sig ind på bagsædet og smækkede døren.
Han lænede sig frem som for at åbne døren for mig, -
- men i samme nu tordnede bilen af sted.
Hvem var det, I skulle møde?
Fik jeg ikke sagt det?
En agent for en anti-nazistisk tysk erhvervsleder.
Han skulle lægge konvolutten på en bænk.
Når vi kom, skulle han rejse sig og gå, og så kunne vi tage konvolutten.
Det ville tage højst 10 minutter.
Metroturen frem og tilbage tog 30-40 minutter.
At gå hen til parken, 12 minutter. 10 minutter til at tage konvolutten.
40 plus 12 plus 10 giver 62. Lidt over en time, højst.
Hvor kom så den falske tysker fra?
Han var strengt taget ikke en falsk tysker. Det var oberst von Nüssdorf.
Tidligere militærattache, afskediget af politiske årsager.
Han kan umuligt arbejde for nazisterne.
Hvad ville de også få ud af det?
Hvad ville russerne få ud af det?
Det kan jeg heller ikke greje. Det var derfor, jeg ikke var mistænksom.
En Kutiepov om igen? Det er jo idioti.
Det er som i skak. De dummeste træk er de sværeste at overtrumfe.
Alle kan tabe til en begynder.
Ligesom mig. Kan du huske det?
Men de er ikke begyndere.
Hvilken trussel udgjorde stakkels Dobrynski dog?
Måske var det ikke en bortførelse. Måske ville Dobrynski væk fra dig.
Det er ikke hans stil.
Det var Sovjet, der stod bag.
Men hvorfor dog? Det giver jo ingen mening.
Skulle han stå frem og sige, han trak sig tilbage til et paradis i Sovjet?
Det ville han aldrig sige, end ikke under tortur.
Vil de erstatte ham med en dobbeltgænger?
Vil de lave en falsk general og fotografere og filme ham?
Det er nemt nok. Der findes mange dygtige russiske skuespillere.
Så afholder de en pressekonference, og så er den hjemme.
- Og du ler. - Fordi det er grotesk.
Lige så grotesk som bortførelsen. Ville jeg deltage i den slags?
Det er så lavt, at jeg aldrig havde forestillet mig det muligt.
Den smule tvivl, jeg havde på vejen derhen, ignorerede jeg.
Jeg var ikke decideret på vagt. Ikke mere end jeg er normalt.
Men jeg begik én utilgivelig fejl.
Jeg tænkte: "Der sker, hvad der sker." Sådan noget må man aldrig sige.
Dobrynski irriterede mig, bl.a. Med sine tyskervenlige synspunkter.
Jeg skammer mig over det, men jeg tænkte tit:
"Fanden tage ham. Gid han ville blive syg og dø."
"Så ville vi blive fri for ham."
Det er skammelige tanker, men kun tanker.
Sådanne tanker har alle vel.
Med undtagelse af dig. Du er en engel.
Du tager fejl.
Af og til tænker jeg...
Jeg fik sådan en tanke, da Dobrynski og jeg steg ud af metroen i dag.
På vej over gaden var han lige ved at blive kørt ned.
Jeg stoppede ham, men tænkte: "Det var tæt på."
"Der kunne jeg være sluppet af med ham."
- Forarger det dig? - Nej. Jeg forstår dig.
- Men det er ikke pointen. - Der er ingen pointe.
Jeg kan ikke se nogen mening med at bortføre Dobrynski.
Mit storhedsvanvid er ikke altid helt ubegrundet.
Jeg var en større trussel end ham. Er det mig, de vil kompromittere?
Jeg ved ting, de ville ønske, jeg ikke vidste. Og hvem er så "de"?
Kald mig bare paranoid, men det er nogen højt oppe i systemet.
Jo mere jeg tænker over det, jo mere tror jeg på, -
- at denne tossede handling er udtænkt af snedige folk på allerhøjeste sted.
Det er ikke nogen parentes.
Det er en del af Sovjets globale strategi og af nazisternes.
Vi kan ikke se skoven for bare træer.
Mener du, at Hitler og Stalin...?
Det er jo vanvid. Med hvilket formål?
Du er blevet forskruet af at omgås spioner og komplotmagere.
Europas to stærkeste ledere er blandt de største komplotmagere.
- Hvem er det? - Tchernov.
Øjeblik.
Hvad foregår der?
Jeg er ked af at forstyrre dig. Dobrynski er forsvundet.
- Hvad mener du? - Han er ikke kommet hjem.
Hans kone ringede til Galinin. Han venter på dit kontor.
Lad bare bilen stå. Der holder en taxi og venter.
Udmærket. Lad mig lige tage tøj på.
Vent på mig i taxien.
- Har de fattet mistanke? - Nej.
Jeg er den næstkommanderende. Derfor får jeg det at vide først.
Vladimir Petrovich. Vassili Parfinovich.
Vi er kede af at vække dig midt om natten, -
- men ved du, hvor general Dobrynski befinder sig?
Jeg aner det ikke. Jeg kan forstå, hans kone leder efter ham.
Han fortalte mig, at han havde travlt i dag.
- Hvornår fortalte han dig det? - I går.
- Har du set ham i dag? - Nej. Jeg har været på kontoret.
Du aftalte ikke at mødes med ham et sted i byen?
Nej.
- Hvor var du klokken 13? - Hos kjolesyersken med min kone.
Aftalte du at mødes med ham kl. 13 på La Muette metrostation?
- Hvad får dig til at tro det? - Det her.
Dobrynski efterlod denne seddel på sit skrivebord.
"I dag kl. 13 harjeg en aftale med Voronin på La Muette station."
"Vi skal mødes med en tysk officer fra den tyske ambassade."
"Dette møde er blevet arrangeret af Voronin."
"Det er muligvis en fælde. Derfor efterladerjeg denne besked."
Genkender du håndskriften?
Nej.
Jeg tror, den er forfalsket. Der er også en stavefejl her.
Det er ikke Dobrynskis. Den er forfalsket.
Forfalsket eller ej, så går vi til politiet.
Jeg tager gerne med.
Kom lige med, Vladimir Petrovich.
- Hvad er der? - Kom med.
Så du, det gibbede i ham, da du sagde kl. 13?
Hold øje med ham. Måske er han mindre kæphøj over for politiet.
Vi får se.
- Hvor er Voronin? - Han venter vel nedenunder.
Store idiot.
- Hvorfor er der ikke noget lys? - Det virkede ellers lige før.
Vi bruger vores lightere.
Jeg går først.
Han er ikke ude på gaden.
Han kan være nået helt ned til Champs-Elysées.
Jeg havde god grund til at være mistænksom.
Hvis du ikke havde stoppet mig, havde vi fanget ham.
Måske er han taget tilbage til hotellet.
Jeg prajer en taxi.
- Er det dig, Fiodor? - Kaptajn Tchernov.
Lige et øjeblik.
Kom ind.
Er Fiodor Alexandrovich vendt tilbage? Vi leder efter ham.
- Han tog jo af sted med Dem. - Ja, men han stak af.
Han var ingen steder at finde.
I mistænker ham altså. Ellers var han ikke stukket af.
Vær forsigtige. Han kan finde på at skyde sig selv.
Han har jo ikke gjort noget. Vi var sammen hele dagen.
- Også kl. 13? - Der var jeg hos kjolesyersken.
- Det undersøger vi. - Farvel, frue.
Jamen det er sandt.
Kjolesyersken fortalte, at Fiodor ikke blev i venteværelset.
Han gik og kom tilbage godt og vel en time senere.
Jeg hørte ham komme ind.
Der blev aldrig fundet spor af hverken Voronin eller Dobrynski.
Arsinoé var uklar omkring sine alibier.
Et tjekkoslovakisk pas i parrets navn blev fundet i deres hus.
Den tiltalte bedes rejse sig.
Hun blev tiltalt for meddelagtighed -
- og fik, trods tvivlsomme beviser, en hård fængselsstraf.
I fængslet forværredes hendes knogletuberkulose.
Den 9. september 1940 blev hendes venstre fod amputeret, -
- og hun døde en måned senere.
EPILOG
Nyheden om en ikke-angrebspagt mellem Tyskland og Sovjetunionen -
- chokerer de demokratiske lande, -
- der er forfærdede over de to nationers dobbeltspil.
KRIG
NEDERLAG
EVAKUERING
BESÆTTELSEN
Kom indenfor.
- Godmorgen, hr. General. - Godmorgen.
Vi har arresteret Deres udlejer, hr. Semenov, for sortbørshandel.
Vores ransagning afslørede, at han var spion for Sovjetunionen.
Vi fandt disse tegninger over Deres kontorer og hans lejlighed nedenunder.
Se mærkerne.
På de steder var der anbragt...
...mikrofoner.
Løjtnant, lad arbejdet ligge et øjeblik.
Vær venlig at følge med mig nedenunder, hr. General.
- Løjtnant, kan De høre mig? - Javel!
- Sig et par ord til Deres mænd. - Javel!
- Kan De høre det? - Ja.
Semenov tilstod.
Alt, hvad der blev sagt ovenpå, blev rapporteret til Sovjets ambassade.
Da krigen kom, gik han over til sortbørshandel. En stor fejl.
Det forklarer det hele. Husker De Voronin-sagen?
Spionen, der bortførte Dobrynski? Tror De, han gemte sig her?
Sandsynligvis. Semenov lyttede med og lod Voronin gemme sig her.
- Eller også bankede Voronin på. - Ja, det er muligt.
Lad os undersøge en ting.
Det slukker for alt lys på trappen.
Lyset gik ud, da vi gik ned. Det var for at forsinke os.
Jeg ville aldrig have mistænkt Semenov. Han var så diskret.
Det er man som regel i hans erhverv.
Mens vi var hos politiet, må han have søgt tilflugt på Sovjets ambassade.
Og siden...
Det er et stort mysterium, men jeg har min egen teori.
Jeg noterede mig en artikel i Gringoire i oktober 37, -
- kun tre uger efter bortførelsen.
Russerne førte ham til Marseille og sendte ham videre til Barcelona.
Der blev han holdt fanget af GPU i samme fængsel, -
- hvor anti-stalinisten Andréas Nin blev myrdet.
Voronin må have lidt samme skæbne. Likvideret.
En afsløret agent kunne ikke længere bruges til noget.
Med mindre han blev ført til Moskva og henrettet der.
Måske foregik det bare i ambassadens kælder. Trist historie.
Han var en dygtig mand. Jeg har ondt af ham.
Og hans stakkels kone, Arsinoé. Hun blev vistnok uskyldigt dømt.
Sidder hun stadig i fængsel?
Nej, hun er død.
Oversættelse: Henrik Thøgersen Scandinavian Text Service